Heisann!
Er 6+0 uker på vei i dag og jeg merker at tiden har gått veldig sakte til nå... Jeg bekymrer meg hver eneste dag for at jeg skal miste dette barnet og jeg klarer nesten ikke å vente til 12 uker har gått. Jeg synes det er veldig synd at jeg ikke klarer å nyte tiden jeg har nå og være glad for at jeg har blitt gravid, har ikke helt klart å glede meg særlig over denne graviditeten enda. Når jeg har fått utelukket blødning etter hvert dobesøk, går jeg over til å tenke at fosteret har stoppet å utvikle seg. Det er nesten sånn at jeg håper at jeg skal bli ferdig med det nå slik at jeg slipper å få denne nyheten lenger ut i svangerskapet.. Har første tidlige ultralyd neste uke og gruer meg skikkelig til å få høre hvordan det går, men samtidig gleder jeg meg på svar. Men så er det jo slik at jeg blir nødt til å ta ultralyd hver uke hvis jeg ikke skal bekymre meg, siden ting kan skje hele tiden (og det er jo ikke aktuelt). Føler at dette kan bli noen lange uker…
Beklager for langt innlegg, men trengte å lette litt på tankene her nå kjente jeg
Kom gjerne med gode tips til hvordan jeg kan håndtere disse bekymringene fremover. Kan nevne at dette er første graviditet og alt er ganske nytt for meg!
Er 6+0 uker på vei i dag og jeg merker at tiden har gått veldig sakte til nå... Jeg bekymrer meg hver eneste dag for at jeg skal miste dette barnet og jeg klarer nesten ikke å vente til 12 uker har gått. Jeg synes det er veldig synd at jeg ikke klarer å nyte tiden jeg har nå og være glad for at jeg har blitt gravid, har ikke helt klart å glede meg særlig over denne graviditeten enda. Når jeg har fått utelukket blødning etter hvert dobesøk, går jeg over til å tenke at fosteret har stoppet å utvikle seg. Det er nesten sånn at jeg håper at jeg skal bli ferdig med det nå slik at jeg slipper å få denne nyheten lenger ut i svangerskapet.. Har første tidlige ultralyd neste uke og gruer meg skikkelig til å få høre hvordan det går, men samtidig gleder jeg meg på svar. Men så er det jo slik at jeg blir nødt til å ta ultralyd hver uke hvis jeg ikke skal bekymre meg, siden ting kan skje hele tiden (og det er jo ikke aktuelt). Føler at dette kan bli noen lange uker…
Beklager for langt innlegg, men trengte å lette litt på tankene her nå kjente jeg