Lillevenn2
Andre møte med forumet
Hei,
Lurer på om noen andre her har kjent på dette her, eller har noen solskinnshistorier å dele!
Føler meg utrolig kjip som føler på dette, men jeg venter gutt nr. 2 og er helt knust over at det ikke blir jente.. Dette er jo 100% tabu å si, jeg vet.. Men klarer ikke å glede meg over graviditeten og de kroppslige forandringene, blitt verre utover svangerskapet også.. Gråten i halsen hver gang jeg tenker på dette.. Så det har endt opp med at jeg distanserer meg fra hele greia! Men jeg håper og regner med at dette går over når den i magen kommer, jeg burde jo heller glede meg over at den er frisk! Og at andre sliter med å i det hele tatt bli gravide.. men dette er min virkelighet.. Helt umulig å prøve å få mannen til å forstå disse følelsene også, for han er jo superfornøyd med enda en gutt.
Det hjelper heller ikke at «alle» jeg kjenner og ikke kjenner her i kommunen skal få jente i år, og da mener jeg det! Er totalt 4-5 stk. som får gutt i år, inkludert meg. Det føles utrolig urettferdig og jeg er bitter og lei meg hver gang jeg får høre om en ny person som venter jente..
Noen her som har følt på det samme? Eller har to av samme kjønn og føler at familien er komplett likevel? Går det seg til? Prøvde dere eventuelt en 3. gang? Tips til hva jeg kan gjøre?
Beklager for langt innlegg, men må bare få det ut…..
Lurer på om noen andre her har kjent på dette her, eller har noen solskinnshistorier å dele!
Føler meg utrolig kjip som føler på dette, men jeg venter gutt nr. 2 og er helt knust over at det ikke blir jente.. Dette er jo 100% tabu å si, jeg vet.. Men klarer ikke å glede meg over graviditeten og de kroppslige forandringene, blitt verre utover svangerskapet også.. Gråten i halsen hver gang jeg tenker på dette.. Så det har endt opp med at jeg distanserer meg fra hele greia! Men jeg håper og regner med at dette går over når den i magen kommer, jeg burde jo heller glede meg over at den er frisk! Og at andre sliter med å i det hele tatt bli gravide.. men dette er min virkelighet.. Helt umulig å prøve å få mannen til å forstå disse følelsene også, for han er jo superfornøyd med enda en gutt.
Det hjelper heller ikke at «alle» jeg kjenner og ikke kjenner her i kommunen skal få jente i år, og da mener jeg det! Er totalt 4-5 stk. som får gutt i år, inkludert meg. Det føles utrolig urettferdig og jeg er bitter og lei meg hver gang jeg får høre om en ny person som venter jente..
Noen her som har følt på det samme? Eller har to av samme kjønn og føler at familien er komplett likevel? Går det seg til? Prøvde dere eventuelt en 3. gang? Tips til hva jeg kan gjøre?
Beklager for langt innlegg, men må bare få det ut…..